Rakas Wendy.
Kirjoitan kertoakseni sinulle tarinamme -
kuten minä sen koin -
mutta en uskaltanut kertoa sinulle kun olimme vielä yhdessä.
Ehkä kaikki olisi mennyt toisin, jos olisin kertonut silloin.
Ja ehkä kaiken ei olisi tarvinnut päättyä näin.
Olen koko ikäni asunut Electric Park Squarella -
ja hissitornin pyörä> on aina vinkunut.
Electric Parkissa me sanoimme sitä maailmanpyöräksi.
Mutta tätä kirjoittaessani en näe sitä aukiota.
Enkä kuule kitinää.
Ja mikä pahinta, sinä et ole luonani.
Susan... pyöreäkärkiset kokovaippaluotisi.
Kiitos, Stevie. - Ole hyvä.
Freddie, tässä sinulle.
Minulla on reikäpäisiä 32-kaliiperisia.
Olin itsepäinen lapsi -
mutta isän mielestä oli selvää, että menisin kaivokselle töihin.
Joka viikko noudatti samaa rituaalia.
Aamuisin isän kanssa alas. Hän oli aina huonotuulinen.
Ja takaisin ylös, kun kieltäydyin poistumasta hissistä alhaalla.
Clarabellen luo, joka odotti ja saattoi minut aina kotiin.
Clarabelle oli palvelijamme.
Hän oli itsepäinen ja vastusti isän päätöksiä kynsin hampain.
Vaikka isä hitsasi kuinka, Clarabelle sanoi -
että hänen pikkupoikansa oli liian herkkä kaivokseen -
ja liian heikko laihoine käsineen.
Isällä oli haave -
että hän keksisi jotain, joka pelastaisi maailman.
Clarabelle uskoi siihen vankasti.
Dicky...
Tule nyt.
Veti kalsareistaan aseen.
Uskoi, että sillä se hoituu.
Terve...
Dick.
Richard.
Miten menee? - Saanko kaksi suklaadonitsia?
Ostimme joka aamu Salomonilta suklaamuffinin.
Sinä niin tykkäät niistä, Dicky, sanoi Clarabelle aina.
Mabelin suklaamuffinit! Minä rakastan niitä.
Seriffi Krugsbykin piti niistä.
Päivää, seriffi. - Päivää, Clarabelle.
Howard, anna pussi aamutikkarilleni.
Isä luovutti viikon päästä. En joutunut kaivokseen töihin.
Mutta ennen kuin hermostut, kun puhun vain Clarabellesta...
Se johtuu siitä, että hän saattoi meidät yhteen, Wendy.
Sain töitä Salomonilta. Edistikö se mielikuvitustani -
tai inspiroi parantamaan maailmaa? Tuskin.
Täytin hyllyjä oudon kaverin kanssa, jonka nimi oli Stevie.
Hän ei puhunut mitään eikä ollut kaivoksessa töissä.
Sanoi olevansa liian pitkä.
Herra Salomon omisti kaupan ja näytti aina huolestuneelta.
Hän pelkäsi aseellisia ryöstöjä> ja puhui koko ajan jengeistä -
mutta ei niitä näkynyt.
En saa henkeä...
Mitä hänelle on tapahtunut? - Anteeksi, ei hätää.
Mikä häntä vaivaa? - Älkää te sitä murehtiko.
Dicky...
Mene laittamaan valkoinen paita päälle. Älä rypistä sitä.
Ja solmio. Menet Sebastianin synttäreille.
Sebastianin synttäreille? En halua.
Sebastian oli tajuttoman ärsyttävä kundi.
En ymmärrä, miksi Clarabelle halusi minut mukaan.
Hän teki nosti kulmakarvojaan ärsyttävästi ja katsoi.
Mene ostamaan hieno lahja! - Miksi?
Jotta saat ystäviä. - Minulla on ystäviä.
Kuten?
Tule tänne, Dicky. - Ei, en lähde sinne.
Tule nyt... Tule nyt.
Halaa nyt kunnolla.
Ei auttanut. Jouduin ostamaan lahjan sille idiootille.
Menin lelukauppaan.
Huey sai silloin kainalosauvat.
Hän oli lähes jalaton ja asui veljensä kanssa aukiolla.
Sait ne. - Joo, niin sain.
Nyt Freddie ei saa enää turpiin, kun veli on pyörätuolissa.
Kuulin, että ne maksoivat 7000 dollaria.
Freddie... 700.
Freddie liioitteli aina, mutta siihen tottui.
Ja sai muuten monta kertaa turpiin, kun veli alkoi kulkea -
niillä tyhmillä kainalosauvoilla.
No, minun piti ostaa lahja sille nuijalle Sebastianille.
Nähdään, Dick!
Kerrotko kaikille, että sain turpiin? - Ne tietävät jo.
Eivät tiedä. Kukaan ei tiedä.
Näytät siltä kuin sinulla olisi kainalosauva perseessä.
Mitä haluat?
Ostaa jotain.
Mitä?
Lahjan.
Kenelle? - Yhdelle idiootille.
Tyttö vai poika? - Poika.
Susan haisi samalta kuin äitinsä kurja puoti.
Tiesimme kumpikin, ettei siellä ollut mitään arvokasta.
Susanille ei ollut kehittynyt rintoja kuten muille tytöille.
Miten olisi leikkipyssy? - Ollut sata vuotta hyllyssä.
Entä sitten?
Minusta se on nätti.
Saanko katsoa?
Kyllä kai.
Olisi oikein Sebastianille saada niin tyhmä lahja.
Toisessa kyljessä oli auringon polttama vaurio.
Halusin todella antaa sen Sebastianille.
Ostit kivan lahjan Sebastianille. Leikkii aina, että ampuu.
Hän ilahtuu tuosta. - Luuletko?
Usko pois.
Aloin miettiä, oliko se sittenkään hyvä lahja.
Maailmassa oli liikaa aseita ja minä olin pasifisti.
Olisi ollut tyhmää> antaa kaverille ase.
Miten hänen kävisi, jos yllyttäisimme sellaiseen?
Annoin Sebastianille kirjan "Dorian Grayn muotokuva".
Lyhennetty versio, koska joku oli repinyt vikat 210 sivua pois.
Lhan sama. Sain sen halvalla.
Lahjaa ei avattu, joten en nähnyt hänen pettynyttä ilmettään.
Hän ei pitänyt leikkipyssystä. Saanko rahani takaisin?
Ei palautusoikeutta.
Heido. - Heido.
Halusin heittää leikkipyssyn heti pois, mutta en heittänyt.
Se tuntui kivalta taskussa.
Isäni kuoli pari vuotta siitä.
Hän kuoli saatuaan raivokohtauksen kaivoksessa.
Se ei hetkauttanut minua. En oikeastaan tuntenut häntä.
Otan osaa, Richard.
Kyllä sinä pärjäät. Pidämme kaikki sinua silmällä.
Äiti oli kuollut vuosia aiemmin, joten nyt olin ihan yksin.
Nyt olin tosi luuseri kuten kaikki jotka eivät olleet kaivoksilla.
Mutta ei se minua haitannut.
Jäin asumaan siihen, mitä isän jäljiltä jäi -
eli irtonaisia ovenkarmeja hänen raivokohtaustensa jäljiltä.
Ja Clarabelle lopetti. Hän oli jo aika vanha.
Siivotessani löysin taas sen leikkipyssyn.
Siinä se oli, Wendy. Siitä se kaikki alkoi.
Sanoit olevasi pasifisti.
Ehkä, mutta se on vain vanha leikkipyssy.
Ei se ole mikään lelu.
Se on 6.65-millinen double action revolveri.
Oletko varma?
Olen.
Kuka siellä?
Hei. Kiva nähdä, Stevie.
Voinko tulla sisään? - Totta kai.
Voinko istua? - Joo.
Onko kaikki ok? - On.
Näytän sinulle jotain.
Se on 7.63-millinen Broomhandle 1896-
El Alameinin taistelusta.
Se oli Rommelin Afrikan-joukkojen panssarikomentajalla.
Mutta petti hänet.
Kun liittoutuneet hyökkäsivät, hän jahtasi italialaisia karkureita.
Hän halusi antaa esimerkin ja teloittaa italialaisen kersantin -
mutta ase petti. Se ei lauennut.
He lukitsivat upseerin hylättyyn panssarivaunuun auringossa.
Isoisäni löysi kärventyneen ruumiin pari viikkoa myöhemmin.
Petollinen ase yhä kädessään.
Lhan tosi?
Aikamoinen tarina. - Toin sinulle jotain.
Mitä?
Aseellesi. Tein sen itse.
Löysin vanhan hylsyn.
Ajattelin, että haluat ehkä kokeilla ampumista. Huvin vuoksi.
Okei.
Mennään. - Nyt?
Minäkin olen pasifisti. En voisi ikinä ampua ketään.
Et tietenkään.
Tänne päin. Mennään vanhoille kaivoksille.
Stevie johdatti minut hylätyn kaivoksen läpi.
Se oli vaarallinen paikka.
Menimme alas asti vanhaan hylättyyn kuiluun.
Tänne? - Joo, alas asti.
Voiko sinne mennä? - Kyllä se kestää.
Etkö ole muka ollut täällä ennen?
En. En tykkää kaivoksista.
Et käy paljon ulkona, vai? - En.
Ei, ei.
Pidä asetta aina kuin se olisi ladattu. Piippu alaspäin.
Aina alaspäin.
Tämä vipu avaa lippaan.
Tuo on lipas.
Otan patruunan ja laitan sen lippaaseen.
Täysosuma! Eka yrittämällä.
Minä en pystyisi tuohon edes Bad Steelillä.
Mitä sinä sanoit? - Bad Steel.
Sitä nimeä minä käytän. Bad Steel.
Kenraali Patton antoi aseelleen nimen. Minusta se oli hyvä idea.
Sinun on tosi pieni. Kuin vauvan ase.
Totta. - Anna sille tytön nimi.
Wendy.
Sen nimi on Wendy.
Hyvä nimi.
Yhtäkkiä olin yksi niistä, joilla on ase.
Sinä iltana koskin asetta omatunto kolkuttaen.
Aseet tekevät maailmasta pahan paikan.
Niitä on vain typeryksillä, mutta en päässyt siitä eroonkaan.
En edes silloin, kun luulin, ettei se ole vaarallinen.
Ja nyt sinä olit minun.
Sillä tarkoitan tässä> sinua, Wendy.
Ikään kuin sinä, ase, yrittäisit kertoa minulle jotain.
Jotain, jota en vielä ymmärtänyt.
Mutta yksi asia oli varma, Wendy:
Olin saanut uuden ystävän -
ja se olit sinä.
Rakas Wendy.
Tässä taas tunteikas ystäväsi, joka iloitsee sinusta -
ja kaivoi vanhat levynsäkin esiin. The Zombies.
Voivat laittaa koirat perään!
Pysytään etäällä, että vältytään sellaiselta.
Ammutaan nyt vaan.
Stevie ja minä löysimme toisemme aseiden kautta.
Hän oli tekninen nero ja me opimme lukemalla.
Stevie luki aseista ja minä ampumisesta.
Kuten siitä, miten ampuma- haava kertoo kaiken luodista -
ja aseesta ja sen voimasta. Tai sielusta, kuten minä sanon.
Stevie ja minä alettiin jutella.
Jos osuu tähän, vihollinen on heti toimintakyvytön.
Ja onnekseni minulla oli nyt sinut, Wendy. Koko ajan.
Aloimme kantaa teitä> koko ajan mukanamme.
Sinä ja Bad Steel olitte taskuissa ja se tuntui rauhoittavalta.
Kehityimme teidän ansiostanne. Jopa Salomon huomasi sen.
En kestä tätä enää.
Koko tämä...
Sanotaan, että jengitouhu on ryöstäytynyt käsistä.
Ehkä minä ylireagoin. En tiedä.
Mitä luulet, Dick?
Pakko sanoa, että Clarabelle arvasi oikein.
Sinähän kukoistat. Olen huomannut sen.
Kuljet itsevarmana kaduilla, katsot asiakkaita silmiin.
Se herättää kunnioitusta. Ehkä enemmän kuin ase.
Hän teki minusta apulaisjohtajan ja olisi nostanut palkkaakin.
Jos olisi ollut varaa siihen.
Steviestäkin oli tullut parempi ihminen.
Hän keräsi itsensä ja lainasi rahat pakettiautoon.
Nyt hänellä oli oma firma. Hänkin katsoi ihmisiä silmiin.
Onnittelut. - Vihdoin!
Me emme hävenneet, kun tosimiehet tulivat kaivoksesta.
Olimme yhtä hyviä> ja nyt tiesimme sen.
Electric Park Square oli yhtä> hyvin meidän kuin heidän.
Kaikki alueet, joille olimme lapsena antaneet nimen.
Rinnekulma, vaja, pakotie, itäpuoli, keskipilari, -
kauppakuja, suo, missä viemärit tulvivat, -
Slong Island, kuten me sanoimme, ja tietysti Salomonin puoti.
Se kaikki oli nyt meidän.
Otan tuon tuosta.
Tavallaan harmi, ettei kukaan tiedä tästä.
Miten niin?
Aseistetut pasifistit on loistava idea.
Meillä on melkein velvollisuus kertoa tästä muille.
Kenelle?
Niille, joiden tarvitsee tietää.
Me oltiin luusereita.
Ei olla ehkä enää, mutta oltiin.
Totta. Eikä me oltu Electric Parkin ainoat luuserit.
Aivan. Juuri sitä minä tarkoitan.
Tarvitsetko apua? Oletko varma?
Monelta? - Viideltä vanhassa kaivoksessa.
Tulethan? - Joo, joo.
Minun pitää pyytää lupa...
Hei! Täällä!
Heitä ei ollut helppo saada kuoristaan -
mutta siellä he olivat.
Tapasimme vanhassa kaivoksessa.
Electric Parkin luuserit.
Susan.
Kiva, että tulit.
Hei, Freddie.
Ajatelkaa tätä sosiaalisena kokeena -
jonka avulla te löydätte todellisen itsenne.
Eli?
Onnellisemman itsenne.
Oletteko mukana vai...?
Minusta se on hyvä ajatus.
Se pasifikismi. Hyvä, ettemme ammu ketään.
Tarkoitat pasifismia.
Minä keksin nimen Keikarit.
Siitä välittyi toivomani iloisuus.
Hei!
Freddie löysi kolon. - Minkä?
Salaoven, joka taitaa johtaa kaivokseen.
Mennään. - Tullaan, tullaan.
Tulevatko he? - Tulevat.
Pirun syvä. Taitaa viedä kaikkiin kaivoksiin.
Tulen nyt. - Äkkiä nyt!
Valtava! - Mikä tämä oikeasti on?
Hylätystä kaivosrakennelmasta tuli myöhemmin "temppeli".
Freddie tiesi monia kuiluja, joista kukaan muu ei tiennyt.
Keskimmäisestä tuli meidän olohuoneemme.
Se oli tosi jännää.
Tasan 4,5 metriä. Olit oikeassa.
Otetaan köysi avuksi. - Ei tarvitse.
Missä hän on? - Täällä! Tässä on monta rappusta.
Varovasti. - Olen kohta siellä.
Lasken kolmeen. - Onko salama valmis?
Kaikki toivat temppeliin jotain.
Ja pian paikalle ilmestyi Huey ja sitten Susan aseineen.
Toivottavasti se toimii.
Stevie? - Niin.
Täällä on uusi esine.
Tulisitko katsomaan?
Tuo on kunnon käsikanuuna, Huey. Saanko katsoa?
Sanoisin, että 52-kaliiperinen -
eli luodit ovat ehkä tällaisia. Pieniä ja pyöreitä.
Se ladataan edestä.
Huey oli valinnut vanhemman mallin, eikä voitu väittää -
ettei se ollut keikarimainen, kuten olimme alkaneet sanoa.
Tosi keikarimainen. - Mainio.
Mikä sen nimi on? Tyttö vai poika? - Poika.
Sitä minäkin.
Sen nimeksi tulee Lyndon.
Me olimme kaiken keskipiste.
Ei epäilystäkään, Wendy. Ja The Zombies raikui.
Tässä on Lee. Ja tässä Grant.
Saanko pidellä? - Jep.
Susan pitäytyi Amerikan historiassa -
sillä minusta me emme tarvinneet moderneja aseita.
Niissä ei ole mitään kivaa eikä keikarimaista.
Susan toi Freddylle kivan pikku aseen, joka ristittiin Emilyksi.
Kiitos, mutta...
Oletko varma? Freddy? - Joo, ihan varma.
Mutta Freddy kieltäytyi, koska oli nähnyt paremman kaupungilla.
800 dollaria, sanoi Freddy.
Eli 80, mutta kenelläkään meistä ei ollut sellaisia rahoja.
Kurjaa Emilylle, mutta se ei ollut mikään kaunotar.
Me lausuimme runoja -
ja keksimme itsellemme salaisen tervehdyksen.
Haluatteko kuulla? - Joo.
Lee on jääkylmä, Grant helvetin kuuma.
Pidän kummastakin.
Toivottavasti tässä käy hyvin.
Opettaisitko minuakin kirjoittamaan noin?
Pidimme tuparit -
ja joimme portviiniä, mikä> oli meistä mitä keikarimaisinta.
Se oli pahaa mutta siitä tuli rituaali.
Stevie halusi nimetä> minut johtajaksi -
mutta minä halusin, että äänestetään.
Stevie, Huey, Freddie ja Susan -
mutta ennen kaikkea sinä, Wendy -
Stevien Bad Steel, Susanin Lee ja Grant -
ja Hueyn Lyndon.
Hei, Lyndon. - Hei, Wendy.
Sinä otit asian esille, joten mitä mieltä olet?
Sinä.
Ja Bad Steel? - Sinä.
Sait kolme ääntä. - Sinä se olet, Dick.
Sinä. - Entä Lyndon?
En saa selvää. Se ei osaa puhua.
Päätä, Huey. Pilasit kaiken, mutta ei se mitään.
Okei, okei.
Sinä. - Oletko varma?
Lhan varma. - Se tekee 80 ääntä.
Onneksi olkoon. - Bravo!
Säännöt: Keikarin ykkössääntö on -
ettei ikinä paljasta kumppaniaan vaikka mikä olisi.
Ase on meille moraalinen tuki.
Se on tärkeintä.
Aseita kannetaan, mutta ei heiluteta. Se olisi pahinta.
Kaikki olivat yhtä mieltä.
Kumppaneita ei saanut kaivaa esiin päivänvalossa -
ja herättää henkiin.
Herätettyinä ne seuraisivat luontoaan ja tappaisivat.
Se sanakin oli kielletty. Me sanoimme "rakastaa".
Rakastaminen oli kiellettyä, sillä se olisi kaiken loppu.
Onko selvä? Hyvä.
Olen Patrick Besant-Matthews.
Olen oikeuslääkäri, erikoistunut ampumahaavoihin.
Puhumme tänään ampuma- haavoista ja miltä ne näyttävät.
Lähietäisyydeltä, ehkä.
Pakko olla. Miten se muuten olisi ihan keskellä?
Näittekö? Näittekö, miten nopeasti se meni läpi?
Hänellä on luodinkestävä liivi. Ja teräslaatat.
Häntä ammutaan lähietäisyydeltä> rintaan armeijan aseella.
Noin. Sitä tuskin huomaa.
He viiltelivät itseään ja sitoivat munat nahkanaruilla tiukalle -
jotta kipu vahvistaisi heitä.
He piileksivät metsissä -
ja yllättivät amerikkalaissotilaat ja katkoivat niiltä kaulat.
Niitä sotureita ei pysäyttänyt mikään.
Tuossa on kivekset ja penis. Tuossa pää. Sulje silmät, Susan.
En tiedä, oletko ennen nähnyt penistä, mutta anteeksi tämä.
Hän on Vietnam-veteraani, joten ase oli armeijan.45.
Kaikkien lempileikissä piti arvata, kenen kukin ase oli.
Väärin, Stevie. Katso.
Hyvältä näyttää, hän ottaa virka-aseen. Hän on seksikäs.
Petollinen ase.
Tämä, koska hän on sotilas. Hän ottaa automaattiaseen.
Tämä on ainoa, joka mahtuu hansikaslokeroon.
L1808 polymeeri kiehtoo epäilyttävämpiä tyyppejä.
Vain Freddie seisoi sivussa kuin marttyyri -
ja ampui ja ampui ja oppi.
Kaikki kantoivat asetta, eikä kukaan tiennyt.
Ja me kehityimme kaikki.
Ja oli sinun ideasi, Wendy, että> ampuisin lonkalta pimeässä.
Ja koska tähtääminen oli sinun heiniäsi, se meni loistavasti.
Rauhoitu, Calamity Jane.
Susankin oli saanut idean.
Hän keksi tekniikan, jota sanoi epäsuoraksi.
Hän tähtäsi kovaan pintaan, mistä luoti singahti -
ennen kuin osui maaliin. Se tyyli sopi hänelle.
Ujoa, mutta nokkelaa.
Lopulta Susanin äiti kuoli, kun olimme jo luopuneet toivosta.
Susan itki, kun kertoi siitä, mutta lohduttelin -
että nyt hän voisi kunnostaa puodin.
Ja kehuin, että hän oli kehittynyt meistä eniten.
Kulje suoraan. - Silmät kiinni. Helppo nakki.
Tule sisään.
Pannaan ovi kiinni.
Haju on poissa.
Hyvä tuoksu.
Tule tänne.
Haluan näyttää jotain.
Mitä sinä teet?
Ne ovat kasvaneet. Rintani ovat kasvaneet.
Puhut temppelissä aina siitä -
miten kaikki kehittyvät ja tulevat paremmiksi.
En oikein ymmärtänyt, mutta... Nyt kun kävi näin...
Kuin kroppa ja sielu toimisivat yhdessä -
sillä Leen ja Grantin kanssa huomaan, miten kehityn.
En ollut tarkoittanut sitä, mutta hän oli iloinen, joten miksi ei?
Huey oli vihdoin maannut tytön kanssa eikä aikonut lopettaa.
Hän kaatoi kaiken, mikä liikkui.
Vain Freddie sai yhä> turpiinsa koulussa.
Mutta harvemmin ja se loppuisi kun hän saisi ostettua sen aseen.
Tehdäänkö myöhemmin jotain yhdessä? - Okei.
Mennään ulos. Nähdään koulun jälkeen.
Näitkö?
Pidimme paraatin aina kun huvitti eli usein.
Kuljimme keikariunivormuissamme.
Näytimme totuuden pelkäämättä muiden mielipiteitä.
Kaiken sen väriloiston takana oli vakava asia.
Ainakin minulle.
Ja sinulle, Wendy.
Oli ihanaa, että olit ystäväni.
Uskottuni.
Sinä teit sen!
Ammuit näkemättä. Uskomatonta!
Onnitteluni, Dick. - Kiitos.
Sain suurimman kunnianosoituksen mitä keikari voi saada.
On-on-onnittelut, Di-Di-Di-Dick.
Minua onniteltiin Brideshead-änkytyksellä -
jota käytettiin vain harvoin ja valitusti.
Me teimme tämän yhdessä.
Tuntui siltä, että sinä olisit osunut ilman minuakin.
Yksi asia on varma:
En olisi pystynyt siihen ilman sinua.
Siksi ihmisellä on ystäviä.
Me täydennämme toisiamme.
Me olimme yhtä, Wendy.
Seriffi Krugsby. - Hei, Richard.
Voinko tulla sisään? - Toki.
Eilinen kulkueemme oli ehkä vähän provosoiva. Anteeksi.
Ei se mitään. Tiedän, että olet hyvä poika.
Jos pitää suklaamuffineista ei voi olla paha ihminen.
Mutta kuule. Toin yhden kaverin, joka haluaisi jutella kanssasi.
Hän odottaa rapussa. Juttelisitko hänen kanssaan?
Toki. Kyllä se käy.
Poika... Tule tänne.
Mitä Dick? - Kuka hän on?
Luulin, että olette vanhoja kamuja. Hän on Clarabellen lapsenlapsi.
Sebastian.
Mennään istumaan. - Menkää.
Istukaa. - Tule sisään.
Nuori Sebastian... - Älä koske siihen.
Mene tuonne.
Tuohon tuoliin.
Sebastian on joutunut pahaan pulaan.
Ymmärräthän, mitä tarkoitan?
Listin yhden jätkän. Se ei ollut minun syytäni.
Asia selvä.
Niin siis kävi. Nyt hän on ehdonalaisessa.
Ja tarvitsee ikäisensä nuoren, joka olisi hyvä esimerkki.
Ajattelin, että hän tarvitsee eräänlaisen kaitsijan -
joka pitää hänet erossa aseista.
Hän toivoo, että se olisit sinä.
Olen samaa mieltä. Kuten sanoin, sinä olet hyvä poika.
En voi olla mikään kaitsija. - Ei kirjaimellisesti.
Pidät vain häntä silmällä.
Meidän pitää huolehtia toisistamme täällä Estherslopessa.
Sebastian on ollut saatanan tyhmä.
Olette ymmärtääkseni ystäviä ja hän on nyt ehdonalaisessa.
Hän sanoo, että olet moraalinen... - Moraalinen esikuva.
Pienestä pitäen.
Entä jos hän ei usko minua? Ja homma karkaa käsistä?
Ei karkaa. Luin sen kirjan, jonka sain sinulta.
Karkaa jo nyt käsistä. - Turpa kiinni!
Sanakin sinulta ja hän joutuu takaisin vankilaan.
Totteletko minua?
Totta kai. Miksi muuten tarvitsisin kaitsijan?
Ettet joudu takaisin linnaan.
Luota pieneen ihmiseen.
En tiedä, mitä hän tarkoittaa, mutta eikö tämä ole nyt sovittu?
Ehkä.
Eiköhän tämä ole nyt sovittu.
Olet hyvä poika.
Krugsby ajatteli, että Sebastian kävisi kerran viikossa -
niin voisin pitää häntä silmällä.
Päätin luottaa häneen ja pelastaa hänet.
Clarabellen tai Krugsbyn takia -
tai siksi että uskoin ihmisiin.
Tai todistaakseni, että pystyn tekemään kenestä vain keikarin.
Murhaajasta pasifistin.
Haloo!
Sebastian?
Hei. Sinä tulit sitten. Tule sisään.
Sinua odotetaan kirjastossa. - Kirjastossa?
Etkö pidä lukemisesta? - Sain kerran yhden kirjan.
Vikat 20 sivua puuttuivat. - Sinne päin.
Floretti menossa.
Floretti?
Hyvä. Ensimmäinen voisi silti olla vähän...
Otetaan alku uudestaan.
Ja yksi... parempi.
Anteeksi.
Hei, Sebastian. Tervetuloa temppeliin.
Olen treenaamassa, mutta ei se mitään.
Tule tervehtimään muita.
Stevie Dandelion. Puuhailee ammusten kanssa.
Tuon aseen nimi on Bad Steel.
Sillä on synkkä menneisyys.
Se ei toiminut tosi tyhmällä hetkellä.
Vain siksi, ettei siitä pidetty huolta.
Onko jokin hullusti?
Sinulla on turbaani.
Mitä siitä? - Ei mitään.
Tule tervehtimään muita.
Nähdään, Sebastian. - Jep.
Freddie, kerro Sebastianille Moro-soturien kikasta.
Sitoivat kiveksensä nahkanarulla kun lähtivät taisteluun.
Kipu teki heistä ylivoimaisia. Asekaan ei pysäyttänyt heitä.
He taistelivat tuhatprosenttisesti.
Aika kova prosentti. - Kovia jätkiä, Sebastian.
Istu.
Tulin ilmoittautumaan. - Jep.
Tässä minä nyt olen. - Jep.
Kaitsijallasi ei ole sinulle mitään erityistä asiaa.
Kysyn vain, oletko pysynyt poissa aseiden parista?
Olen. - Hyvä. Aseet ovat pahasta.
Joo, ne on pahasta. - Mitä sanot?
Te olette umpihulluja.
Ehkä jonkun mielestä, mutta näin me vietämme aikaa.
Olet täällä, koska haluan kysyä, haluatko mukaan.
Haluanko mukaan? - Niin.
Haluanko mukaan? - Niin minä sanoin.
Annas kun mietin...
Ei helvetissä. - Vaikka saisit aseen?
Sinunhan pitää huolehtia, etten saa asetta.
Jos sinusta tulee keikari, saat haluamasi aseen -
etkä joudu vankilaan.
Mutta vain täällä. Ja meidän tavallamme.
Hyvä. Tule tänne joka viikko ja kun olet mielestämme valmis -
ja asenteesi on kohdallaan, saat aseen.
Onko okei ampua ihmisiä? - Ei.
Mutta sen tietäminen ja ampumatta jättäminen -
tekee meistä vahvempia.
Voinko mennä nyt? - Voit.
Sanon Krugsbylle, että tapaaminen meni hyvin.
Nähdään täällä joka tiistai. - Selvä.
Näytä.
Pieni vaan ei heikko.
Söpö mimmi.
Vaarallisempi kuin miltä näyttää.
Eikö se kyllästy pöllöilyysi?
Tai sinuun?
Olet liian kiltti sille. Nähdään!
Olin hetken aikaa täysin sanaton.
Hän piteli sinua itsevarmasti. Näin, että nautit siitä.
Söpö tyttö.
Päätin, ettet enää koskaan olisi hänen käsissään.
Hän oli kaukana käsityksestämme ideaalikeikarista.
Keikarina olisin kuollut, hän sanoi.
Olisi kuollut sen miehen sijasta, jonka ampui.
Ellei olisi vetänyt asettaan.
Valvoi koko yön. Ei ihme, että on väsynyt.
Mutta hän on tosi söde. - Söde?
Söde?
Mitä sinä sillä tarkoitat? - Komea.
Hän on kova ja seksikäs.
En ollut koskaan osannut sanoa, onko joku komea vai ei.
Näin, että hän oli vahva.
Ja ruskea.
Mietin, olitko kokenut samaa kuin Susan.
Olitteko te flirttailleet?
Sinä ja Sebastian.
Sinulla on tietty miesmaku. Niillä pitää olla iso kalu.
Hänellä on, olen kuullut.
Suusi pitäisi pestä saippualla.
Joulu tuli aikaisin Estherslopeen.
Avaa se. Se on sinulle. Älä nyt kainostele.
Etukäteisjoululahja.
Sen on pakko olla joku noista.
Nuo olivat ikkunassa. Se on joku noista.
Ole hyvä. Olen kiva kundi.
Mahtava tikki!
Eikä enää sanaakaan siitä aseesta. Sekö se on?
Se oli tosi halpa.
7.65-millinen automaattipistooli 1900.
En kestä katsoa, kun Freddie saa koko ajan turpiinsa.
Nyt hän voi olla kunnon keikari. Niitä ei piestä. Eihän, Dicky?
Ei kai. - Ei kai, hän sanoo.
Tämä oli tosi kilttiä. Näin monta asetta.
Uskomatonta. - Sellainen minä olen.
Otatko sinä, Freddie Dandelion, tämän aseen ja kunnioitat sitä -
kunnes kuolema teidät erottaa?
Kyllä.
Toimita rituaali.
Näiden aseiden läsnäollessa -
vihin sinut, Freddie Dandelion, -
ja tämän aseen.
On-on-onnittelut, Fr-Fr-Fr-Freddie.
Ja...?
Sen nimi on Woman.
Wo-Wo-Wo-Woman.
Rakas Wendy.
Sebastian oli päässyt kaikkien suosioon. Hän oli sankari.
Freddien ja Womanin seremonian aikana sain tarpeekseni.
Minun piti näyttää kynteni. Mutta keikarin malliin.
Sebastian ei ollut vielä käynyt ampumaradallamme.
Hän ei ollut koskaan nähnyt minun ampuvan.
Se oli oiva tapa näyttää hänelle, kenellä oli yliote.
Menisin vain maalitaulujen eteen -
ja ottaisin sinut kumppanien odotustilasta -
ja vetäisin pari piipullista rennosti lonkalta.
Sebastian olisi täynnä ihailua.
Sebastian!
Sebastian, mitä sinä teet?!
Toisen keikarin aseeseen ei kosketa. Sääntö numero yksi.
Anteeksi. - Mene pois täältä.
Sinä pilaat kaiken.
Osaa ainakin tähdätä. - Lhan sama.
Susan, anna huivi.
Dick... Tuo on minusta huono ajatus.
Se ei ole kivaa Wendylle.
Kuulinko äänesi, Wendy?
Ehkä minä aavistin, ettei kaikki ollut kohdallaan.
Mutta nyt se hetki koittaa.
Sinä ja minä, Wendy.
Hei taas, Dick. Miten menee?
Kehittelen jotain, mikä sopisi Bad Steelille.
Tulin pyytämään, että tekisit pikku korjauksen.
Tarkoitan tähtäintä. - Pitääkö se säätää?
Sinä et käytä tähtäintä. Ammut lonkalta.
Siksi haluan sen pois.
Pois?
En ymmärrä. Se on radikaali muutos.
Tähtäin on olennainen osa persoonallisuutta. Sanoit itse.
Olen jo pitkään halunnut sen pois.
Mitä se haittaa, ellet käytä sitä?
Joku muu voi tarvita sitä.
Miten niin? Tämä ei liity mitenkään Sebastianiin.
En sanonut mitään Sebastianista. - Teetkö sen vai et?
Wendy on minun aseeni.
Vaihdoin sinut Emilyyn.
Istuin kolme päivää kirjastossa ja olin lukevinani kirjaani -
ampumahaavoista. Kukaan ei tullut lohduttamaan.
Mutta sitten yksi tuli.
Ja yllättävää kyllä -
se oli Sebastian.
Tulisit mukaan.
Olemme kaikki huolissamme.
En ole koskaan pitänyt sinusta, Sebastian.
Mitä sinulla on sellaista, joka minulta puuttuu?
Meidän kahden ero on siinä -
että sinä et ymmärrä naisia.
Tai pieniä naisrevolvereita.
Kokemukseni mukaan naiset pitävät sanoista, mutta unohtavat ne äkkiä.
He haluavat toimintaa. - Sinä sanoisitkin noin.
Kaikki tämä pasifismi on fiksua, mutta myös aika helppoa. Eikö?
Minä en ole sitä mieltä. Eivätkä muutkaan ole.
Älä yritä! Tietenkään sinä et ole sitä mieltä.
Mutta myönnä edes, että kannat asetta koska pelkäät.
En ole koskaan sanonut, että pelkään. - Kyllä pelkäät.
Niin minäkin. Ja kaikki muut tässä maailmassa.
Kaikki pelkäävät.
Clara... Clarabelle pelkää.
Clarabelle?
Isoäitisi Clarabelle?
Niin. Siitä tuli yhtäkkiä vanha, eikä se muista yhtään mitään.
Ei uskalla lähteä edes kotoa ulos.
Parin viime vuoden aikana se on käynyt vain kerran vuodessa ulkona.
Kerran. Cynthian syntymäpäivänä.
Mutta nyt se ei uskalla.
Uskoo, että se hakataan -
tai kahvit varastetaan tai hänet ryöstetään.
Kuviteltua kaikki. Se on seonnut.
Rakas Wendy. Sain idean suunnitelmaksi.
Se todistaisi, ettei keikarien touhu ollut vain sanahelinää.
Todistaisi sen heille ja sinulle, Wendy.
Tehdään harjoitus.
Tärkeä harjoitus.
Sebastian kertoi, että aukion laidalla asuu vanha nainen.
Hän haluaisi käydä serkkunsa luona, mutta ei uskalla.
Me todistamme itsellemme -
että keikareissa on voimaa...
...ja että se on entisellään.
Meidän ansiostamme nainen, joka on muuten Sebastianin isoäiti...
lhan tosi? - Joo.
Hän uskaltaa ylittää aukion.
Meidän voimamme tarttuu häneen.
Ja tämän harjoituksen jälkeen meidänkin uskomme vahvistuu.
Ja se on myös hyvä teko.
Isoäitisi...
Se nainen, jolla on valtava käsilaukku? - Joo.
Mahtaa olla kamalaa, jos ei uskalla edes mennä ulos.
Otetaanko kumppanit mukaan?
Moraaliseksi tueksi. Ilman muuta.
Miten toimitaan?
Minulla on pari ideaa.
Tässä on minun asuntoni, tässä Susanin kauppa.
Uusi kaivos ja vanha kaivos.
Clarabelle asuu täällä.
Saatamme hänet suon ja itäpuolen kautta Cynthialle -
joka asuu tässä. Freddie ja Woman seisovat kulmassa -
jotta Clarabelle tuntee olonsa turvalliseksi saapuessaan.
Susanin Lee ja Grant päivystävät majan kohdalla.
Huey takaa rauhan itäpuolella.
Stevie ja Bad Steel pitävät uutta kaivosta silmällä.
Tulkaa ikkunaan katsomaan.
Sebastian, sinä olet minun kanssani Clarabellella.
Huey, sinä olet suon edessä kuutosvyöhykkeellä.
Stevie, sinä otat kasin.
Ja he katsoivat Electric Parkia, jonka tunsivat niin hyvin -
ja näkivät sen uudessa valossa. Se kuului taas heille.
Se teki meistä taas keikareita. Ja lujitti sidettämme.
Siinä suunnitelma. Sopiiko se kaikille?
Cynthialla oli kahvia ja kakkua Clarabellen visiittiä varten.
Keikarit olivat valmiina kaitsemaan Sebastianin isoäitiä -
parin minuutin matkalla sinne. Ei ollut mitään syytä huoleen.
Normaali päivä.
Hei. Alhaalla on valmista. Kukin on paikallaan.
Hei, Clarabelle. - Muistatko Dickin?
Muistatko minut? Dickyn? - Minä en muista yhtään mitään!
Hän on kauhuissaan.
Mennään. - Jep.
Muistitko kahvin? Kaunis päivä tänään.
Hyvin se menee. Älä pelkää. Sinulla ei ole hätäpäivää.
Muista avaimet.
Tule, mummi. Mennään.
Varovasti...
Laukkuni... - Kukaan ei vie laukkuasi.
Katso, Cynthia odottaa.
Minun laukkuni...
Rouva!
Antakaa kun autan.
Älä koske!
Seis!
Rakas Wendy. Se meni pahasti pieleen.
Tiedän, ettei Clarabelle ollut mikään keikari -
eikä selvästi pasifistikaan -
mutta tämä oli kaukana siitä, mitä olin kuvitellut.
Se oli erehdys, Krugsby! Pelkkä väärinkäsitys!
Hitto.
Clarabelle, miksi sinä ammuskelet ihmisiä?
Selvä.
Kaikki okei?
Sovin kaiken Krugsbyn kanssa.
Jos hän saa Clarabellen, meillä ei ole hätää ja saamme pitää aseet.
Okei.
Freddie oli jutellut salaa Krugsbyn kanssa.
He olivat sopineet, että tästä> tehdään hyvän sään aikana loppu.
Krugsby hakisi Clarabellen ja toimittaisi laitoshoitoon.
Meidän ei kävisi kuinkaan.
Krugsby oli sanonut, että minä olen hyvä poika.
No niin, Richard.
Aikamoinen sotku, vai mitä?
Mutta kaikki järjestyy. Minä huolehdin siitä.
Pyydän vain, että luovutat vanhan rouvan minulle.
Tunnen sinut, Richard.
Olet hyvä poika. Meissä on paljon samaa.
Teidänlaisenne pojat rakensivat tämän maan.
Clarabelle...
Olen todella pahoillani, mutta näin tässä nyt kävi.
Krugsby!
Haluan vain kiittää.
Kiitos, että annat meidän pitää aseemme.
Ne ovat meille tärkeitä.
Moni ei tajuaisi sitä.
Mutta näen, että sinullakin on tosi hieno ase.
Eikö niin?
Joo, 08 polymeeri.
Älä ikinä luota mieheen, jolla on näppärä L1808 polymeeri.
Se on kanssani hautaan saakka.
Niin se vain on.
Se on petollinen ase.
Pärjään sen kanssa. Hitto, voisin itsekin liittyä joukkoon.
Asemiin.
Napataan ne!
Viedään sisälle. - Kaikki okei?
Valot pois!
Mitä nuo täällä tekevät, Dick?
Pääsimme takaisin, mutta poliisit eivät tainneet tykätä.
Dick, he tuhoavat koko temppelin.
Olimme siellä vielä aamullakin.
Stevie kurkkasi ovesta nähdäkseen, olitko siellä.
Et tietenkään.
Olit jonkun typerän poliisin taskussa.
En ollut suojellut sinua, mutta se oli tuskin mikään yllätys.
Naurettavaa olla täällä vankina.
Olen koko ikäni halunnut välttää elämää kaivoksissa.
Tämä on ihan perseestä!
Tästä ei ole kenellekään hyötyä.
Kuunnelkaa.
Jokainen tekee mitä haluaa.
Minä aion viedä sen kahvin.
Mitä aiot tehdä?
Mitä jokainen kunnon amerikkalaispoika tekisi.
Talutan Clarabellen kädestä pitäen serkkunsa luo kylään.
Ärsytät tahallasi?
Joo.
Tai voimme luovuttaa aseemme viranomaisille -
ja unohtaa kaikki keikarijutut.
Te tiedätte, etten ole teikäläisiä.
Te olette hulluja ja pääsette vielä hengestänne.
Mutta tuen teitä.
Kunhan ei tarvitse ottaa luotia selkään ja uhrautua asialle.
Muut hyväksyivät sen logiikan.
Olivat selvästi peloissaan.
Mutta paras keino voittaa pelko -
oli toimia kuten se heimo, josta Freddie aina puhui.
Se, joka valmistautui taistoon viiltelemällä itseään.
Pelko kaikkosi kummasti.
He pääsivät sen yli.
Mennään yhtä aikaa. - Ei sitä kautta.
Niin, rakas Wendy...
Nyt on se aika vuodesta, jolloin ostin sinut lelukaupasta.
Ja nyt on aika heittää hyvästit.
Minulla on ikävä sinua. Ja olisi ollut parempi -
jos olisit ollut rinnallani.
Mutta ei voi mitään.
Ja vaikka miten haluaisimme -
kaikki ei voi aina mennä putkeen.
Ikuisesti sinun, Dick Dandelion.
Vielä pieni PS, Wendy.
Menen nyt ja pelkään luoteja.
Se on ironista.
Kohtaisin ne mielelläni, jos ne lähtisivät sinusta.
Olen aina toivonut, että jos minuun osuu kuolettavasti...
... se olisit sinä.
Joka sait minut tuntemaan itseni vahvaksi.
Pelkään muita luoteja.
Mutta en sinun, Wendy.
Ja nyt...
... on aika rakastaa.
Dick? Sanoit, että saamme itse päättää.
Haluan mennä ekana. - Mennään visusti yhdessä.
Se oli suunnitelma.
Minä olen valmis olemaan luuseri, Dick.
Okei. Huey ja Lyndon menevät ensin.
Varmistakaa vyöhyke 9. Me muut tulemme perässä.
Mennään.
Krugsby.
Tuokaa vain vahvistuksia, mutta ei se ole tarpeen.
Saan ne riiviöt hetkessä järkiinsä.
Selvä.
Poliisimestari Walker on tulossa.
Se poliisimestari Walker? - Kyllä.
Rauhallisesti, pojat.
Rauhallisesti.
Hei kaikille.
Haluan vain sanoa, ettemme halua mitään rähinää.
Me emme halua ampua ketään, joten älkää pakottako meitä siihen.
Toimitamme vain tämän kahvin ja viemme aseemme kotiin.
Ei ammuta.
Mitä sinä oikein yrität, poika?
Olen saanut tarpeekseni näistä pyssyleikeistä.
Laske se säälittävä ase ja heti!
Mahtavaa.
Ongelmia. - Ei hätää.
Ottakaa iisisti, pojat. Minä selvitän tämän.
Kuule, poika.
Annan pienen neuvon.
Kuuntele! Laske heti se säälittävä ase!
Herää, Lyndon.
Pelkään, että yksi po-poliisi ka-kaatui.
Jatketaan. Freddie, ota sinä nelonen.
Susan seuraa minua. Stevie samoin. Mennään.
Täältä tullaan, Krugsby!
Clarabelleen osui!
Pystyn kävelemään.
Kundit!
Katsokaa, minä kävelen!
Näetkö mitään?
Kootaan rivit!
Maailmanpyörä pysähtyi.
Tuolla on sala-ampuja.
120 metriä, kevyt luoteistuuli.
Perkele! Stevie, nyt pitää mennä.
Otan tuhdin 7.63-millisen. Sen pitäisi kantaa 90 senttiä.
Valmista? Viritä se.
Lasken kolmeen.
Herää, Bad Steel.
Osuitko? Stevie, sinä osuit!
Tuolla kulmassa.
Pysyttele tällä sivulla. Niitä on kaupankin sivustalla.
Pitää mennä rinnekulman kautta. Pysykää matalana.
Freddie, tule tänne. - Matalana!
Meidän pitää päästä vajan taakse.
Varokaa tarkka-ampujia. - Valmiina?
Minä lasken.
Yksi, kaksi, kolme.
Meillä on vielä mahiksia. - Pojat...
Susan, ne ovat kaupassasi.
Ovat rikkoneet ikkunan.
Juuri kun sait remontoitua. Näytä niille, Susan.
Pysy matalana, kulta! - Näytä niille, Susan.
Herää, Lee. Herää, Grant.
Sai kaksi. - Alas!
Stevie!
Alas, Stevie! - Herää, Bad Steel.
Mitä tapahtui?
Stevie on mennyttä. Mennään vajan taakse.
Jalkani!
- Pärjääkö hän?
Kaikki okei?
Kaikki ok?
Mitä siellä tapahtuu, Dick?
Näetkö ne?
Tiukat paikat.
Perhana! - Mitä? Osuiko sinuun?
Minun vuoroni. - Älä?
Hitto.
Mennyttä.
Se on ok. Mennään!
Toiselle puolelle.
Ei näy ketään.
Näkyy vain kahvipannu.
Selvä.
Wendy.
Hitto, meikä häipyy nyt.
Rakas Wendy.
Olen aina toivonut, että jos joku osuu minuun -
se olisit sinä, pelastajani.
Typerää...
Pasifikismia.
Olen Patrick Besant-Matthews. Olen oikeuslääkäri -
erikoisalana ampumahaavat.
Ostit hienon pyssyn Sebastianille.
Wendy...
Suomennos: Scandinavian Text Service
Ripped by: SkyFury